![](https://fashionforum.dk/wp-content/uploads/2020/03/arkk.png)
Arkk Copenhagen: “Hver en øre er blevet vendt for at kunne komme helskindet ud på den anden side af det her”
To ud af tre butikker, der er lukket permanent, et tab på +30 millioner kroner i omsætning og tæt på en halvering af medarbejderne. Vi har talt med Thomas Refdahl, medstifter og CEO i det skobrand, der for bare to uger siden var en dansk vækstkomet.Vil I sætte ord på, hvordan situationen ser ud hos jer lige nu?
“Mandag den 9. marts havde vi et bestyrelsesmøde, hvor vi i Arkks ledelse fremlagde planen for at tage brandet til over 100 millioner kroner i omsætning indenfor en overskuelig fremtid. To dage efter, onsdag den 11. marts, afholdt Statsministeren sit skelsættende pressemøde, og vi sendte samme aften alle medarbejdere hjem. To en halv uge senere, dags dato, står vi med en virksomhed, som står til at miste +30 millioner kroner over de kommende ni måneder på toplinjen. Vi har tre lukkede butikker, vi får afbestillinger ind i millionklassen på kommende leveringer dagligt, vi har opsagt halvdelen af vores retailpersonale og næsten 40 procent af vores medarbejdere på hovedkontoret – gode, dygtige medarbejdere, der altid har kæmpet for Arkk. Det paradoksale er, at vi månederne op til omtalte bestyrelsesmøde aldrig har haft så gode takter og tal i brandets historie; vores gennemsalgstal på wholesale havde aldrig været bedre, vores egen webshop vækstede og havde aldrig været mere profitabel, og vores nyåbnede flagship store på Strøget nåede indeks 120 på februar måneds budget. Alle tal pegede i den rigtige retning – på to uger er alt vendt fuldstændig på hovedet, og virksomheden er i dag et helt, helt andet sted.”
Hvordan har I konkret grebet situationen an? Både i forhold til jeres egen virksomhed og jeres medarbejdere, men også det økonomiske aspekt?
“Der var ikke gået mange dage efter Mette Frederiksens første pressemøde den 11. marts, før det stod klart, at det her krævede en seriøs redningsplan for at få Arkk helskindet gennem krisen. Planen fik vi lavet på to dage og gik derefter i gang med et eksekvere på den. Alle poster i budgettet er blevet endevendt, intet har været helligt. Vi flytter til nye og billigere kontorer, vi kommer til at lukke to ud af tre af vores egne butikker her i København permanent, vi kommer til at skrotte sommerens messer, vi skærer alt marketing væk, der ikke beviseligt driver salg, vi stopper med frokostordningen og må selv gøre rent på det nye kontor og så videre – hver en øre er blevet vendt for at kunne komme helskindet ud på den anden side af det her.
Angående medarbejdere har det været uhyggeligt svært. Det hold, vi havde pre corona, var det bedste hold i Arkks historie. Alle var dedikerede og hårdtarbejdende, og der var en fantastisk holdånd til at vinde. Men vi har, som sagt, måtte sige farvel til gode, dygtige medarbejdere både i vores butikker og på vores hovedkontor – der var ingen vej udenom.
Det er vigtigt at sige, at vi som ledere og ejere her hverken er sure eller negative i disse tider. Vi er ret afklarede med situationen og gør alt, hvad vi kan. Forholder os til situationen, der hver dag ændres og pt. forværres. Men at sige farvel til gode folk bliver aldrig sjovt.”
Hvis man ser konkret på salg; hvad er status? Kan I allerede nu se nogle nye mønstre?
“Udfordringen for os – og mange andre i branchen – er primært wholesale. Så de mønstre, man ser, er, at vi som brand bliver klemt mellem producenterne på den ene side og vores kunder/butikker på den anden side. Fabrikkerne er super nervøse og er gået fra at være ret medgørlige på deres terms til at ville have upfront betaling, inden de sætter en produktion i gang, eller modtage en bankgaranti på betalingen. På den anden side har vi wholesale-kunderne, dels dem, der slet ikke vil have varerne eller siger, de ikke kan betale, og dels dem, der gerne vil have dem, men beder om ændrede terms. Det vil sige, at de kunder, der gerne vil modtage deres ordrer, kan finde på at bede om +120 dages betaling, måske endda med en nedskrivning oveni. Så vinduet, hvor vi skal finansiere varerne, er lige blevet forlænget med fire-fem måneder. Kombineret med store varelagre, der ikke kan sendes ud, fordi en stor del af kunderne nægter betaling. Dét forværrede forhold er essensen af de udfordringer, vi som branche står med pt., for det kræver mange penge at likviditeten ændrer sig så markant, så hurtigt.
På vores egen web er vi efter der, hvor vi burde ligge, men har stadig en fornuftig traction og kan ikke klage på den del. Så jo, folk shopper online, men generelt viser både vores egne tal og rapporter fra McKinsey, at e-commerce for modebranchen i gennemsnit er faldet siden krisen. Problemet ligger derfor primært på en wholesale-branche, der ændrede sig over natten, varelagre og likviditet.”
Hvad har været og er de mest kritiske udfordringer, I møder lige nu, og hvordan takler I dem?
“Det er netop at brænde inde med varer, som kunderne ikke vil have. De varer skal du finansiere, det kræver likviditet, det koster penge at have liggende på det eksterne lager, så din lagerleje stiger, varerne bliver mindre værd, jo længere de ligger der. Så skal de enten afskrives eller sælges billigere, hvorfor din planlagte margin forsvinder. De varer, vi har på vej hjem lige nu, var jo solgt. Så nu skal vi så ud og sælge dem anden gang, potentielt med rabat og dårligere betalingsbetingelser. Vi har tæt dialog med alle kunder og markeder og forsøger at dele risikoen – vi er sammen i det her. Vi har jo bestilt og betalt varerne, fordi kunderne har bestilt dem, det kan de ikke rende fra, men vi er med på at finde løsninger – det er én case af gangen for at komme i mål.
Det hele kræver penge, ingen tvivl om det. Det kræver yderligere penge at komme igennem krisen, og dét har vi været i tæt dialog med vores bank og ejerkreds om at løse – det tror vi på, og det ser positivt ud, da vi historisk har været en sund virksomhed. Vi regner ikke med de rigtige hjælpepakker fra regeringen. Kommer de, kigger vi seriøst på dem absolut, men lige nu handler det om at agere hurtigt og som om, at de ikke kommer – alt andet ville være uansvarlig ledelse.”